expedice-bílý-tesák technika antény anténa na 80m z UTP kabelu
Jednoduchá dipólová anténa pro nouzovou NVIS komunikaci je vyrobená včetně svodu z datového kabelu UTP a středový izolátor vyříznutý z plastové nádoby nožem. Napájecí vedení antény využívá impedanci kroucené dvojlinky datového kabelu ±110 ohmů, kde paralelním spojením dvou párů vytvoříme symetrický svod o impedanci ±55 ohmů. Zbývající dva páry zužitkujeme na ramena dipólu. Anténu na pracovní frekvenci doladíme změnou délky ramen dipólu. Anténa má nízkou hmotnost a smotaná zabere málo místa.
Na anténu potřebujeme 20m datového kabelu UTP cat.5e v drátovém provedení. Použítí UTP kabelu v provedení lanko (licna) by jistě také bylo možné, asi by to vyžadovalo lehce jiný přístup k mechanickému řešení. Pro jednoduchost budu zmiňovat jen drátovou verzi kabelu UTP cat.5e určeného pro vnitřní instalace LAN sítí. Můžeme zužitkovat starý vyřazený kabel UTP, který se hojně používá k rozvodům počítačových LAN sítí ve vnitřních prostorách již dlouhou řádku let. Tam, kde byl kabel použit pro venkovní instalace, po několika letech expozice venkovním vlivům vnější bužírka zkřehne, popraská a zanedlouho se poškodí i izolace vnitřních párů. Poškozená vnější bužírka nevadí, beztak se jí zbavíme. Poškozená izolace vnitřních párů vadí.
Odstranit vnější bužírky UTP se dá asi nejlépe uvázáním jednoho konce UTP kabelu k pevnému bodu (zábradlí, plot, sloup) a pomalu se od úvazu pozpátku vzdalujeme přičemž kabel dostatčně levou rukou napíname a v pravé ruce „ulamovacím” nožem podélně narušujeme bužírku podélným řezem s lehkým přítlakem na nůž. Jakmile narušíme dostatečně dlouhý úsek, bužírku u úvazu zcela přerušíme a kabel narušenou línií vysvobodíme z bužírky. Narušování bužírky neznamená její úplné proříznutí, jen částečné naříznutí jedním podélným řezem, pokuď možno bez zbytečných přerušení. Některé kabely obsahují vnitřní syntetické vlákno pro zlepšení pevnosti v tahu, které můžeme využít při protrhávání bužírky.
Po vysvlečení z bužírky jsme získali 20m 4 párového krouceného kabelu. Každý pár má jinou barvu a jiný zákrut. Jednotlivé páry od sebe oddělíme. Nyní máme 4 páry. 2 páry s menším zákrutem použijeme na ramena dipólu a 2 páry s hustším zákrutem na svod. Například jsme pohledem zjistili, že bílooranžovo-oranžový pár a bílohnědý-hnědý pár mají hustší zákrut, než bílomodrý-modrý a zelenobílý-zelený. Bílooranžovo-oranžový pár a bílohnědý-hnědý pár použijeme na svod. Bílomodrý-modrý a zelenobílý-zelený se stanou zářičem. Je vhodné 2 páry určené pro svod na konci uvázat k pevnému bodu, lehce napnout a vzájemně je zakroutit pomocí akuvrtačky či akušroubováku tak, aby drželi zakroucením pospolu. Získáváme 2 páry zakroucené mezi sebou na svod a 2 páry na ramena dipólu.
Každý z párů s řídším zákrutem určený pro ramena dipólu na koncích spájíme podle obrázku s nákresem a tím získáme 2 vodiče dlouhé 20m. 2 páry napaječe spájíme paralelně mezi sebou opět podle obrázku s nákresem. Paralelní propojení párů napaječe je důležité kvůli výsledným impedančním vlastnostem vedení.
Podle pracovní frekvence spočítáme délku ramen půlvlnného dipólu napéjeného uprostřed. V případě horního konce 80m pásma nám délka ramena vychází na (300:3,77):4=19,9m. V praxi nám ramena dipólu zkrátí izolace kabelů na cca 19,5m. Ramena nestříháme, ale 1/2 metru na konci dipólu přehneme zpět a lehce zakroutíme. Svod zbytečně nezkracujeme, avšak jeho zkrácení je libovolně možné.
Jelikož se jedná o anténu pro nouzovou komunikaci vyrobenou z běžně dostupného materiálu, postačí nám na středový izolátor obdélnikový kousek plastu vyříznutý z PE, HDPE lahve či kanystru, popřípadě jiné improvizace z izolačních materiálů, např suché dřevo, nakrácené silonové tyče a pod. Kvalitní materiál na izolátory získáme rozřezáním a provrtáním plastového kuchyňského prkénka na krájení (pozor na hospodyňky). Potřebné otvory do plastováho izolátoru je výhodné propálit nahřátým hřebíkem, nebo hrotem trafopájky. Propalovací metodou ošetříme ostré hrany a zpevníme okraje otvorů. Koncové izolátory není potřeba řešit v případě, když k úvazu ramen použijeme izolant. Bohatě postačí plastová zednická šnůra. Jednotlivé měděná drátky UTP kabelu jsou tenké, křehké, nevydrží namáhání tahem, vadí jim častý ohyb, naříznutí. S tím je potřeba počítat při mechanické kostrukci a používání antény. Pro trvalé instalace není anténa vhodná.
Paralelním propojením 2 kroucených párů vytvoříme symetrický napaječ o impedanci ±55 ohmů, což je téměř shodné s běžnou impedancí radiostanic a také s impedancí nízko zavěšeného dipólu, tudíž nám odpadá potřeba impedančního přizpůsobení pro pracovní frekvenci, která je dána pouze délkou ramen dipólu. Pro nouzovou komunikace není symetrizace nutná.
Svod antény je možné zakončit přímo konektorem PL (a přímo, bez tuneru, zapojit do radiostanice).
Při použití technologie NVIS je potřeba umístit anténu do správné výšky a vysílat ve správnou dobu na správné frekvenci. Má to své zákonitosti. Kdo má zájem, může se podrobnosti dočíst třeba zde.
[autor: OK2GMO; datum: 22.3.2021; licence: CC-BY-ND]
§ Upozornění:
Informace obsažené na těchto stránkách jsou poskytovány „tak jak jsou", bez jakýchkoli záruk. Veškerá rizika související s použitím těchto informací přebírá uživatel. Tyto stránky obsahují informace, získané vlastním studiem a praktickými pokusy. Praktickým využitím těchto informací podstupujete riziko škody nebo úrazu, v případě špatného seřízení antény i riziko poškození radiostanice nebo ztrátu nároku na uplatnění záruky radiostanice. Veškerá rizika podstupuje sami a autor stránek za ně nepřebírá žádnou zodpovědnost. Výrobu nebo úpravy všech zde uvedených zařízení provádí každý na vlastní nebezpečí. Výkresy, náčrty a konstrukce neprošly žádným schválením podle ČSN, ISO ani jiných norem a je věcí realizátora, aby si toto zajistil, pokud to okolnosti vyžadují.